BEVÆG BYEN

– med børn, unge og seniorer

Activity- and health-enhancing Physical Environments Network (APEN)

Titel
Bevæg byen – med børn, unge og seniorer
Activity and health- enhancing Physical Environments Network (APEN)

Udgivere
Activity- and health-enhancing Physical Environments Network (APEN) på
Det Kongelige Danske Kunstakademi, Skoler for Arkitektur, Design og Konservering (KADK),
Landskabsarkitektur og Planlægning, Københavns Universitet, og Active Living, Institut for
Idræt og Biomekanik, Syddansk Universitet.

Redaktion
René Kural og Kamilla Nørtoft, Det Kongelige Danske Kunstakademi,
Skoler for Arkitektur, Design og Konservering (KADK)

Publikationen kan rekvireres hos rene.kural@kadk.dk eller downloades på www.apen.dk.

Ophavsret ©
René Kural, Kamilla Nørtoft og Sidse Carroll, Det Kongelige Danske Kunstakademi,
Skoler for Arkitektur, Design og Konservering, Bettina Lamm, Anne Wagner og Laura Winge,
Københavns Universitet og Jens Troelsen, Charlotte Skau Pawlowski og Tanja Schmidt,
Syddansk Universitet.

All rights reserved ©
René Kural, Kamilla Nørtoft and Sidse Carroll, The Royal Danish
Academy of Fine Arts, Schools of Architectur, Design, and Conservation, Bettina Lamm,
Anne Wagner and Laura Winge, University of Copenhagen, and Jens Troelsen,
Charlotte Skau Pawlowski and Tanja Schmidt, University of Southern Denmark.

Grafisk tilrettelæggelse: Anne von Holck, tegnestuentrojka.dk
Kort over Sydhavnen: Nicoletta Carozza og Victor Carlsen
Billedbehandling: Victor Carlsen
Forsidefotos: Laura Winge (øverst), Bevæg byen – med seniorer (nederst)

Tryk: Bulls Graphics
Oplag: 800 stk.
1. udgave, 1. oplag, København august 2020

ISBN: 978-87-7830-946-4

Indhold

Forord

Støtte og inspiration

Indledning

Bevæg byen – med seniorer

Engholmen Nord og Tranehavegård

Co-design med ældre mennesker – en mangfoldig og fleksibel proces

Resultater

Ældrevenlige designløsninger

Metodologiske indsigter

Anbefalinger

Ældres oplevelse og brug af nærområdet

Indledning

Dataindsamling

Resultater

Ældres brug af nærområdet

Socioøkologiske faktorer for brug af nærområdet

Opmærksomhedspunkter

Bevæg byen – med børn

Byrumseksperimenter og co-design

Byggelegeplads i Karens Minde Aksen

Byrumsinstallationer på Pios Plæne

Spil/leg-figurer i Karens Minde Aksen

Den kollektive designproces

Et inkluderende sprog

Køn og byrum

Aktivering og forankring

Medborgerskab og læring

Del af byens udvikling

Anbefalinger

Børns oplevelse og brug af Pios Plæne

At samskabe aktive byrum – en strategi for børns bevægelse i byen

Dataindsamling

Resultater

Opmærksomhedspunkter

Forslag til yderligere læsning

Figur 1: Udsnit af Sydhavnen, København, med de aktuelle forsøgsområder markeret med stiplede linjer.

Forord

Af René Kural

Med udgangspunkt i lokalsamfundet har “Bevæg byen – med børn, unge og seniorer” fokus på, hvordan vi ved at forandre eller forbedre byens rum kan fremme fysisk aktivitet, det sociale møde eller sundere livsstil hos mennesker. Den viden, der præsenteres her, bygger på et tværfagligt forskningssamarbejde udført fra 2016-20 i et netværk af tre højere læreanstalter i Danmark: Kunstakademiets Skoler for Arkitektur, Design og Konservering (KADK), Københavns Universitet (KU) og Syddansk Universitet (SDU). Til formålet etablerede vi et nyt, tværfagligt viden- og udviklingsnetværk med navnet “Activity- and health-enhancing Physical Environments Network (APEN)”. Eller på dansk “Netværk for aktivitets- og sundhedsfremmende fysiske miljøer”.

Ved at have en tværfaglig vinkel på et relativt nyt forskningsområde indskrev netværket sig i et voksende internationalt forskningsfelt med den hensigt at fremme folkesundheden i bredeste forstand gennem det byggede miljø. Ingen enkelt forsker eller institution besidder i dag alene den viden eller kunnen, det kræver for at kunne løse en så mangesidig og kompleks opgave.

Bydelen Sydhavnen blev i dialog med Københavns Kommune udvalgt som sted for casestudierne. Sydhavnen er kendetegnet ved fysisk-rumlige og socioøkonomiske karakteristika, der tilsammen kan have en negativ indflydelse på fysisk aktivitet og sund livsstil. Men samtidig har bydelen en helt fantastisk lokalsamfundsstruktur med lokale ildsjæle og en kommunal opbakning via Områdefornyelsen (2015-20), der tilsammen gjorde, at den fungerede optimalt som arena for interventions- og udviklingsaktiviteterne, der skulle skabe nye former for sammenhængskraft i lokalsamfundet. Med ‘lokalsamfundet’ forstås her arkitektur, byrum, landskab og infrastruktur.

Børn, unge og seniorer

I Sydhavnen arbejdede vi med børn og unge fra Ellebjerg Skole, fritidsklubben Rubinen og Børnekulturstedet Karens Minde samt seniorer i boligforeningerne Engholmen Nord og Tranehavegård. Vi kalder i titlen på denne antologi børnene for “børn og unge”, da enkelte af de medvirkende børn opfatter sig mere som unge end som børn. Arbejdet blev tidligt fordelt således, at ledelse af aktiviteterne i børne- og ungedelen lå hos KU, ledelse af aktiviteterne i seniordelen lå hos KADK, mens evalueringerne af den efterfølgende brug af installationerne lå hos SDU. Sammen med børnene og seniorerne afholdtes et antal workshops, der både havde til formål at lytte til og udvikle deltagernes ønsker og idéer, og at skabe ejerskab til installationerne. Igennem alle fem år, arbejdet varede, blev det styret af to centrale forskningsspørgsmål:

• Hvordan kan nye, tværfaglige, videnskabelige metoder skabe bedre viden om sammenhænge mellem det fysiske lokalmiljø og borgeres sundhed, sociale fællespraksisser og kropskultur?

• Hvordan kan forandringer eller forbedringer af det byggede lokalmiljø understøtte nye kropskulturer, bevægelsesformer og sociale aktiviteter samt fremme oplevelseskvaliteter og mental, social og fysisk folkesundhed på tværs af generationer?

Opsamlende publikation

Resultaterne af arbejdet præsenteres på de følgende sider i en let læst form. Målet med publikationen er at samle, styrke og befrugte det nuværende spredte vidensfelt i Danmark og gøre forskningsresultaterne anvendelige for praksis og andre lignende initiativer. Indgangen er en bred forståelse af folkesundhed, som tager afsæt i menneskers dagliglivsarenaer. Særligt fokus er rettet på hverdagslivs-aktiviteter, og hvordan bevægelse og fysisk aktivitet kan understøtte sundhed, det sociale møde og livskvalitet – kort sagt ‘det gode liv’. Målgrupperne for publikationen er arkitekter, planlæggere, kommunerne i Danmark, fagfolk, sociale boligforeninger, forskere, arkitekt- og universitetsstuderende, folkeskoleklasser og sidst, men ikke mindst, den interesserede, nysgerrige og videbegærlige borger.

Støtte og inspiration

Til denne forskning og publikation ydede Lokale og Anlægsfonden, TrygFonden og Velux Fonden økonomisk støtte på i alt 10,6 mio. kr. Dette er vi meget taknemmelige for. Forsøgsinstallationerne i “Bevæg byen – med børn” blev desuden støttet af Områdefornyelse Sydhavnen.

Det Kongelige Danske Kunstakademi, Skoler for Arkitektur, Design og Konservering, Københavns Universitet samt Syddansk Universitet supplerede med midler svarende til i alt 3,5 mio. kr.

Til APEN knyttedes desuden en styre- og inspirationsgruppe af nøglepersoner fra hver af de tre højere læreanstalter. Gruppen mødtes 1-2 gange årligt, hvor diskussionerne og oplæggene blev praktiseret i en atmosfære af hårdt arbejde, engagement og til tider også en god portion humor. Det var lærerigt at deltage i disse gruppemøder, der altid var præget af stor velvilje og oprigtig interesse. Tak til formanden for udvalget, institutleder Katrine Lotz, Det Kongelige Danske Kunstakademi, Skoler for Arkitektur, Design og Konservering, sektionsleder Henrik Vejre, Københavns Universitet, og institutleder Jørgen Povlsen, Syddansk Universitet.

Endelig tak til boligforeningerne Tranehavegård og Engholmen Nord, Ellebjerg Skole, fritidsklubben Rubinen, Karens Minde Kulturhus og Børnekulturhuset Karens Minde, Områdefornyelse Sydhavnen og Københavns Kommune, der alle deltog aktivt i udviklingen af forsøgsinstallationerne. Uden jer og jeres høje ambitionsniveau var der ingen forskning. Sluttelig en stor tak til alle, der var med på rejsen.

Indledning

Af René Kural og Kamilla Nørtoft

I det følgende trækkes nogle få, logiske sammenhænge mellem antologiens forord og de fire artikler. Det skal give læseren mulighed for hurtigt at kunne orientere sig i stoffet og tilegne sig et overblik.

Når man har med mennesker at gøre, sker der altid uforudsete hændelser. En af de vigtigste erkendelser, vi i APEN-gruppen tilegnede os i projektperioden 2016-20, var, at begreberne om aktivitet og sundhed skulle tillægges en langt bredere forståelse end, hvad der var udgangspunktet ved projektstart. Hvor vi i ansøgningerne om økonomisk støtte i 2014-15 beskrev, at hverdagsaktiviteter “… som motion, leg, udeliv og transport i tæt samspil med lokalområdet relaterer sig til trivsel, livskvalitet og sundhed”, nåede vi i projektperioden frem til, at det ikke handlede så meget om snævert at have fokus på den fysiske folkesundhed, men mere om, hvorvidt aktiviteterne kunne fremme oplevelseskvaliteter samt mental og social velvære på tværs af generationer.

Det kan vi se af resultaterne i de fire artikler. Både børn/unge og seniorer lægger meget stor vægt på det sociale møde. Det er det, der drager, når man overvejer at gå til nærmiljøanlægget. Dette bakkes yderligere op af observationerne af aktivitetsniveauet, der aldrig var højt hos hverken børn, unge eller ældre, men udelukkende var moderat eller stillesiddende. Denne betydende erkendelse må dog også ses i sammenhæng med forsøgsområdets sammensætning af mere sårbare borgere. Et succeskriterie kan være, at de kommer ud af deres hjem. For både unge som ældre gælder, at en vis form for orkestrering af aktiviteter i nærmiljøanlægget øger antallet af brugere. For børnene kan initiativtageren være en voksen, for de ældre en mere ressourcestærk medbeboer eller en boligsocial medarbejder. Endelig må det også i denne sammenhæng understreges, at afstand til installationerne har iøjnefaldende betydning. For seniorerne opstår det tilfældige møde med andre ofte lige uden for hoveddøren, mens aktivitetsrum kun lidt længere væk kan virke fjerntliggende, medmindre man har en aftale med andre om at mødes. For børn og unge synes det at have betydning, at faciliteterne understøtter det sociale samspil.

Aldersforskel har betydning for, hvad unge og ældre udvikler af idéer. For seniorerne spiller det sociale en altafgørende rolle i mere traditionelle rammer: pavilloner, bænke, borde, fuglekasser, byhaver, gode belægninger osv. Samvær er også centralt for børnene, men her synes installationerne at være langt mere udtryksfulde og idéerne hentet i et mere frit idéunivers: boksering, dansescene, hule, hængekøjer osv.

Endelig er en vigtig pointe, som artiklerne om både børne- og seniorprojektet peger på, at planlæggerne skal tage deres målgrupper alvorligt. Det kan lyde banalt, men hvis følelsen af, at der ikke sker noget, opstår, daler interessen hos de potentielle deltagere, og de kommer måske ikke næste gang, der bliver inviteret. Informationsniveauet skal være højt, også selvom der i perioder ikke sker så meget bag kulisserne.

Gøres det aktivt og synligt, opstår involvering og ejerskab, der har betydning på flere niveauer: før, under og efter. Før, at man er stolt af følelsen af fællesskab – under, at man medvirker til at formgive de kommende faciliteter – efter, at der tages ejerskab, og at man passer på installationerne.

Visionen med denne publikation er, at den kan inspirere andre i Danmark til at inddrage alle aldersgrupper i planlægning og evt. udformning og konstruktion af bolig- og institutionsnære udeområder i andre dele af landet. Men vær forberedt på, at resultaterne kan være vidt forskellige. Nogle af løsningerne i dette projekt vil uden tvivl være attraktive i visse kontekster, mens andre ikke vil. Der er ikke noget facit, og man bør gå til processen med åbenhed og ydmyghed.

Publikationens opbygning

Forskningen i projektet tager udgangspunkt i forskellige videnskabelige discipliner, som har hver deres udgangspunkt. Dette afspejles i artiklerne, som derfor tilsammen viser vidt forskelligt blikke på proces og resultater. En co-designproces opleves forskelligt af deltagerne, men den ser også forskellig ud for dem, der har været med, og for dem, der ser på forløbet fra sidelinjen. Herudover ligger der store forskelle i at forholde sig til proceselementer, som kan måles og tælles i forhold til andre elementer, der ikke er målbare, men som i stedet må beskrives og fortolkes. Således kan resultater af det samme projekt forekomme at være modstridende, selv om de primært skyldes forskelligt fokus og forskellige metoder. Billedligt kan man sige, at noget af forskningen tæller pærer, mens andet af forskningen beskriver smagen og konsistensen af bananer.

Antologien er disponeret således, at artiklernes rækkefølge er bestemt af deres naturlige placering i helheden samtidig med, at de også kan bryde retning og skifte emne. Det er målet, at publikationens fortællerytme skal gøre materialet mere levende.

Hver artikel indleder med at ridse den relevante kontekst op. Herefter omtales proces og implementering. Først for seniorforskningen og dernæst børneforskningen. Artiklerne rundes af med de vigtigste resultater og afsluttes med korte, konkrete anbefalinger. Efter hver artikel om selve designprocesserne kommer en kort artikel med data om interventionerne. Dataindsamling og -analyser i disse artikler er udført af Syddansk Universitet. Disse kortere artikler afsluttes ligeledes af de vigtigste resultater og håndgribelige erfaringer. Hele antologien færdiggøres af en overskuelig, tematiseret liste med forslag til yderligere læsning. I forlængelse heraf se også: www.apen.dk.

Figur 2: I løbet af arbejdsperioden 2016 til 2020 arbejdede forskerne med et væld af dygtige samarbejdspartnere i Sydhavnen, der bl.a. bidrog aktivt til udviklingen af forsøgsinstallationerne. Her er det bestyrelsen i Tranehavegård.
Foto: René Kural

Figur 3: Der bygges redekasser for at skabe mere fugleliv i boligområderne Tranehavegård og Engholmen Nord.
Foto: Bevæg byen – med seniorer

Bevæg byen – med seniorer

Af Kamilla Nørtoft og Sidse Carroll

“Bevæg byen – med seniorer” var en del af APEN, der havde til formål at udvikle udearealer i nærheden af to ældreboligområder og igennem ændringerne i det byggede miljø at få beboerne til blive mere aktive. Dette kapitel sætter fokus på processen og nogle af de faglige greb, som formede den. Delprojektet har undervejs udviklet sig i tæt samspil mellem en arkitekt, en antropolog (projektteamet) samt ældre beboere og andre aktører i boligforeningerne Tranehavegård og Engholmen Nord. Mens projekt og proces har udviklet sig i kraft af alle involverede parter, er de overordnede faglige linjer for processen lagt af arkitekten og antropologen på baggrund af antropologiske og designfaglige analyser.

Engholmen Nord og Tranehavegård

I de to boligafdelinger Engholmen Nord og Tranehavegård, hvor “Bevæg byen – med seniorer” foregik, bor der tilsammen omkring 300 ældre mennesker, og der var ved projektets begyndelse boligsociale medarbejdere ansat begge steder. Beboerne er meget forskellige som mennesker, og både deres fysiske og mentale funktionsniveau er meget varierende.

Figur 4: Eksempel på eksisterende typer af uderum, Tranehavegård.
Foto: Bevæg byen – med seniorer

Co-design med ældre mennesker – en mangfoldig og fleksibel proces

I processen med at designe bolignære udeområder i de to boligforeninger arbejdede beboerne sammen med hinanden og med projektteamet i et åbent fællesskab, der opstod og udviklede sig undervejs. Den faglige tilgang var co-design, og de specifikke metoder, værktøjer, formater og strukturer udvikledes til hver kontekst og undervejs i processen.

I hver boligforening afholdt vi i foråret 2017 en workshopserie bestående af tre co-designworkshops, en præsentation, et implementeringsforløb og til sidst en indvielsesfest. Efter at have lært beboerne de to steder at kende, besluttede vi, at en workshop kunne vare en time, at der ud over velkomst, opsamling og afslutning skulle være højst to designaktiviteter til hver workshop, og der skulle være 1-2 uger imellem workshoppene.

Hele processen bestod af 8 trin (heriblandt forstudier).

Trin 1: Forstudier

Formålet med forstudierne var at lære beboere og områder at kende for at kunne træffe vigtige valg omkring det socio-rumlige interventionsniveau. Projektteamet lavede forstudier bestående af etnografiske feltmetoder som deltagerobservation og interviews samt go-along interviews med en række beboere, som blev interviewet, mens de viste rundt i området, og turene blive filmet.

Figur 5: Eksempel fra et go-along interview, hvor en beboer viser rundt i haven, Engholmen Nord.
Foto: Sidse Carroll

Trin 2: Rekruttering

Rekruttering af deltagere til det kommende workshopforløb foregik sideløbende med forstudierne. De boligsociale medarbejdere og det teknisk administrative personale i boligforeningerne mente ikke, at vi skulle forvente et stort deltagerantal til co-designworkshoppene. Projektteamets langvarige tilstedeværelse i boligforeningerne over 12 måneder gjorde dog, at der blev investeret i og opbygget relationer mellem teamet og de øvrige aktører. Desuden blev workshopforløbet designet med det formål at appellere så bredt som muligt til beboergruppen. Dette indebar, at alle beboere blev inviteret skriftligt, og at dem, vi mødte under forstudierne, også blev inviteret mundtligt. Desuden orienterede de boligsociale medarbejdere løbende om workshopforløbet. Det var gratis at deltage, og der var ingen forpligtelse angående, hvor tit og på hvilken måde, man skulle deltage. Herudover gjorde samarbejdet med de boligsociale medarbejdere, at vi havde mulighed for at lægge workshops i umiddelbar forlængelse af sociale aktiviteter, hvor nogle beboere allerede var mødt op i beboerlokalet i den pågældende boligforening.

Inden den første workshop uddeltes en cultural probe til alle lejligheder i ejendommene. Cultural probe er et designredskab, der kan bruges til at indsamle viden om folks liv, hverdag og tanker gennem en kreativ og inspirerende tilgang. Her kunne beboerne på et kort markere det bedste og det værste sted i deres boligområde og forklare, hvorfor de oplevede det sådan. Kortet kunne afleveres i opgangene eller medbringes til første workshop.

Figur 6: En cultural probe, som blev udleveret i postkasser i hele området, Engholmen Nord.
Foto: Bevæg byen – med seniorer

Trin 3: Udforskning

Dette trin handlede om sammen at blive klogere på deltagernes oplevelser af udearealernes potentialer og udfordringer. Designøvelserne bestod af kortlægning og fotocollager. Et andet vigtigt element i dette trin handlede om opstarten på et designfællesskab. Rammerne blev sat for, hvordan deltagere kunne bidrage, dele deres idéer og lytte til hinanden.

Trin 4: Idégenerering

I idéfasen var der fokus på at skabe og danne sig begreb om idéer. Deltagerne lavede individuelle modeller, som blev vist frem og forklaret i plenum. Der blev arbejdet med nye funktioner og materialer til områderne.

Figur 7: Deltager præsenterer sine modeller for gruppen, Tranehavegård.
Foto: Bevæg byen – med seniorer

Trin 5: Afprøvning af nye idéer til funktioner og design

Under trin 5 skulle ideerne fra forrige trin transformeres til mere håndgribelige forslag til ændringer i de bolignære udeområder. Forskellige forslag blev diskuteret og afprøvet ved hjælp af værktøjer, der skulle vise størrelse, form og anvendelse. Det var f.eks. afmærkning af forskellige områder, så der kunne tages stilling til, om en pavillon skulle være rund, firkantet eller noget andet. Det var papkasser, som kunne bruges til at afprøve størrelse på møblement osv. Disse diskussioner og tests foregik udendørs på de steder, som var blevet udvalgt til at være med i projektet. Det var i denne fase, at deltagernes hverdagserfaringer og ekspertise kom i spil i forhold til eksempelvis at vide, hvornår en bænk er god eller dårlig, eller hvilken belægning, der fremmer eller hæmmer brug af et givent område.

Figur 8: De nye idéer til funktioner og design testes med plastikbånd, pap og græs som ‘vanskeligt’ underlag, Engholmen Nord.
Foto: Bevæg byen – med seniorer

Trin 6: Præsentation

I trin 6 var der på baggrund af diskussionerne i trin 4 blevet besluttet, hvad der skulle bygges i områderne. Nu skulle de endelige idéer præsenteres, og deltagerne skulle tage stilling til forskellige forslag og give feedback til justeringer og forfinelse af de valgte idéer.

Figur 9: Præsentation med brug af tegningsmateriale, som deltagerne tales igennem, Engholmen Nord.
Foto: Bevæg byen – med seniorer

Trin 7: Realisering

I Engholmen Nord havde deltagerne ikke selv lyst eller overskud til at være med til at bygge den valgte designløsning. Det var der flere, som gerne ville i Tranehavegård. I begge boligforeninger var deltagerne interesserede i mere fugleliv. Projektteamet inviterede derfor til fælles foredrag om småfugle i byen. I den ene boligforening ville flere deltagere gerne bygge redekasser til begge boligforeninger, og alle deltagere begge steder blev inviteret på redekasse-byggedag. De samme deltagere ville også gerne være med til at bygge plantekasser og tog ydermere initiativ til forskønnelse af Tranehavegårds eksisterende bænke. Til byggedagene var det af afgørende betydning, at det eksterne tømrerfirma, vi samarbejdede med, udviste social forståelse og kunne tilrettelægge de forskellige typer af opgaver, der skulle løses.

Figur 10: Der lægges sidste hånd på de nye uderum under byggedagene, Tranehavegård.
Foto: Bevæg byen – med seniorer

Trin 8: Overlevering

Fra processens start blev det gjort klart, at der skulle være indvielsesfest, når de ny opførte udearealer stod klar. Det var afgørende, at indvielsesfesten blev en fejring af, at det færdige resultat var blevet til i kraft af engageret samarbejde mellem deltagere og projektteam og gav samtidig deltagerne en tro på, at projektet ville blive fuldført.

Figur 11: Deltagerne klipper sammen snoren på deres nye pavillon, Engholmen Nord.
Foto: Bevæg byen – med seniorer

Figur 12: Fra indvielsesfesten i Tranehavegård.
Foto: Bevæg byen – med seniorer

RESULTATER

Ældrevenlige designløsninger

Den ældre befolkning er en stigende og mangfoldig størrelse, og at tale om universelle ældrevenlige løsninger som noget alment gældende giver derfor ikke megen mening. Når vi snakker om ældrevenlige løsninger i denne sammenhæng, skal det derfor forstås som ældrevenlige i denne specifikke kontekst. Nogle af løsningerne vil uden tvivl være gældende i andre kontekster, mens andre ikke vil.

Deltagerne fremhævede i designprocessen følgende punkter som afgørende for, om en designløsning var brugbar for dem eller ikke:

• Forkortelse af afstande, så forskellige steder i det nære boligområde blev forbundet

• Bred belægning, så der er plads til at færdes med rollator, kørestol og el-scooter

• Adgang fra flere sider og mulighed for parkering af rollator og el-scooter

• Adgang fra hård belægning

• Højbede i komfortabel højde for stående – også med rollator

• Siddepladser med armlæn, så man kan komme op igen

• Siddepladser med et integreret bord, så man kan medbringe drikkevarer og forlænge opholdet

• Naturlige og varme materialer for bedre sanseindtryk ved berøring

• Overdækket opholdsområde til sociale møder

• Steder med beskyttelse mod vind

• Steder med skygge

• Transparent tag på overdækning for en lys og let atmosfære

• Nem adgang til møbler og varierende typer af siddepladser

Metodologiske indsigter

Det var afgørende for processen og for designresultaterne, at projektteamet investerede i opbygning af relationer til de forskellige involverede aktører. Både de boligsociale medarbejdere, gårdmænd og varmemestre var vigtige at inkludere, fordi de på hver deres måde støttede op om projektet og oplevede at ‘have en aktie’ i det. De boligsociale medarbejdere var med til at oplyse beboerne om projektet og opfordre dem til at deltage. De delte deres erfaringer med kommunikation med beboergrupperne. Gårdmændene og varmemestrene bidrog afgørende med deres viden og erfaring om vedligehold og særlige forhold at være opmærksom på i forhold til områdets eksisterende omgivelser. Da de havde mere eller mindre daglig kontakt med mange beboere, kunne de være med til at tale for projektet.

Den inkluderende tilgang var vigtig, fordi projektet skulle være alle beboeres projekt frem for et hjertebarn for en mindre beboergruppe. Derfor skulle det være muligt for beboerne at være med, selvom de måske ikke kunne deltage i alle workshoppene og faserne i projektet. Desuden skulle deltagelse være frivillig, så beboerne kom, fordi de gerne ville bidrage til udviklingen af deres bolignære udearealer.

Skabelsen af et designfællesskab med navneskilte, muleposer, tegnematerialer, plakater m.m. gjorde, at det blev tydeligt, at vi var fælles om noget. Beboere, som måske ikke kendte hinanden godt i forvejen, kunne se, at de var med i fællesskabet, når de luftede deres muleposer i lokalområdet. Materialerne i muleposerne signalerede, at dette var en arbejdsproces, som blev taget alvorligt, og at hvert et bidrag var velkomment og værdsat i fællesskabet. Procesplakater i området efter hver workshop viste, at projektet var i gang, og at alle var velkomne til at deltage på næstkommende workshop.

Transparens i kommunikationen mellem projektteam og beboere var vigtig for, at deltagerne ikke skulle opleve at blive overladt til sig selv midt i processen. Visse stadier af projektet kunne for nogle beboere virke tomme og meningsløse, mens der foregik en masse i kulisserne med udarbejdelse af tegninger og med kommunikation og forhandlinger med forskellige aktører, der evt. skulle medvirke i selve opførelsen af designløsningerne. I sådanne perioder fik beboerne informationsbreve om processen.

Et sidste og meget afgørende element for projektets succes og for den bedste inddragelse af så mange beboere som muligt var de fleksible muligheder for at bidrage til processen. I praksis betød det, at nogle beboere kom til alle workshops. Andre beboere deltog ikke i workshops, men var interesserede og fulgte jævnligt med i fremskridt i processen. En del af beboerne ville evt. gerne være med til at bygge, mens andre kom med kiks og kaffe, til dem, der byggede. Der var også plads til beboere, som helst ville være tilskuere til byggeprocessen. En gruppe af beboere tog selv initiativ til at fortsætte arbejdet med området ud over, hvad projektteamet kunne involvere sig i. Endelig fulgte enkelte beboere med fra deres lejligheder og var med til indvielsesfest.

På baggrund af erfaringerne fra “Bevæg byen – med seniorer” har vi udarbejdet en række anbefalinger til, hvad der er vigtigt at overveje, hvis man vil kaste sig ud i lignende processer.

ANBEFALINGER

  Adskil ikke ‘proces’ og ‘design’

Det er helt afgørende, at det byggede miljø og arkitekturbegrebet forstås bredt, så ‘proces’ og ‘produkt’ i design af bolignære områder ikke adskilles.

  Kulturel sensivitet

Det er vigtigt at have en kulturel sensitivitet og være villig til at investere i relationer til de mennesker, som et projekt handler om. Hvis deltagerne føler sig værdsatte og taget alvorligt, er de langt mere tilbøjelige til at involvere sig i processen og bidrage på forskellige måder.

  Gode relationer til brugerne

Det er ikke nok at have aftaler på plads med administrativt personale i toppen af en organisation, hvis projektet foregår ude blandt de mennesker, som bebor et givent område. I processen arbejder man tæt sammen med beboere og medarbejdere, som færdes i området til daglig. En vellykket proces kræver derfor gode relationer til dem, som bruger området mest.

  Fællesskabet kan styrkes gennem processen

Designmetoder og arkitektur kan målrettes social og fysisk innovation. Ved at benytte principper fra f.eks. co-design kan man sætte rammerne for en proces, som kan udløse et stærkt fællesskab på tværs af forskellige grupperinger i et boligområde. Processen og målet, der er at forbedre de bolignære udearealer, bliver noget, som alle deltagere er fælles om uagtet, hvem de i øvrigt omgås til dagligt.

  Hav fokus på alle faser – også de sidste

Involvering i de sidste stadier af designprocessen, f.eks. i skabelsen af nye rum og udførelse af idéerne, besidder potentiale særligt i forhold til denne målgruppe, for hvem detaljer i det byggede miljø er af afgørende betydning.

  Kommunikation bør målrettes og tilpasses den specifikke målgruppe

Der er stor forskel på, hvordan forskellige målgrupper foretrækker at kommunikere og modtage information. Kommunikation igennem hele processen skal derfor målrettes og tilpasses den specifikke målgruppe, så alle deltagere føler sig inddraget, taget alvorligt og kan følge med i de forskellige faser af projektet.

Figur 13: Indsigt i en mangfoldig og fleksibel designproces med ældre.

Figur 14: Systematisk SOPARC observationspost i Tranehavegård før etableringen af den nye pavillon.

Ældres oplevelse og brug af nærområdet

Af Tanja Schmidt, Charlotte Skau Pawlowski og Jens Troelsen

Indledning

Dette kapitel sætter fokus på projektet “Bevæg byen – med seniorer” i de to boligforeninger Tranehavegård og Engholmen Nord. Formålet er at belyse ældres oplevelser og brug af deres nærområder efter opførelsen af de tre installationer – to pavilloner og renoverede bænke med tilhørende højbede.

Dataindsamling

Analysen tager afsæt i et mixed methods studiedesign med brug af henholdsvis systematiske observationer og kortlægninger samt beboerinterviews, som blev gennemført i efteråret 2016, foråret 2017 og foråret 2018.

Til registrering af de ældres brug af udearealerne benyttede vi os af observationsredskabet System for Observing Play and Recreation in Communities (SOPARC) til systematisk at registrere deres brug af forskellige udearealer. SOPARC er et valideret og almindeligt anvendt redskab, som blev brugt på udearealerne til at registrere de ældres fysiske aktivitetsniveau, deres sociale interaktion og primære aktivitet. Registreringen blev foretaget i en observationsperiode på 1½ måned. Nærområderne blev inddelt i 17 mindre områder, som hver blev observeret 4 gange (3 hverdage og 1 weekenddag) på 4 specifikke tidspunkter på dagen (morgen, middag, eftermiddag, aften), hvilket resulterede i 272 observationer i alt (observationer blev ikke foretaget i regnvejr). Disse data blev kombineret med en systematisk kortlægning af udearealernes faciliteter ved brug af kortlægningsredskabet Community Park Audit Tool (CPAT).

Herudover blev der gennemført 10 interviews med beboere i begge bebyggelserne – hvoraf nogle havde deltaget i udviklingen og implementeringen af interventionen, mens andre ikke havde. Det var et bevidst valg at rekruttere begge typer af beboere for at få den bredest mulige repræsentation i datamaterialet med hensyn til køn, alder, førlighed og deltagelse i workshoppene eller design.

For at analysere de ældres oplevelser og brug af deres nærområde benyttede vi os af en socioøkologisk model som teoretisk grundlag. Denne model bygger på, at en persons adfærd i nærområdet påvirkes af flere samtidige faktorer: politiske, fysiske, sociale og individuelle, og på denne baggrund har vi undersøgt, hvad der kan understøtte de ældres brug af deres nærområde – i vort tilfælde de tre interventionsarenaer.

RESULTATER

Ældres brug af nærområdet

Med udgangspunkt i SOPARC data forsøgte vi at få et indblik i ældres brug af de tre interventionsarenaer: en pavillon i Tranehavegård, en pavillon i Engholmen Nord samt en række renoverede bænke med tilhørende højbede i Tranehavegård.

Sammenlagt blev der som del af dataindsamlingen observeret 382 ældre, hvoraf de 17% blev observeret i de tre interventionsarenaer. Det område med flest observerede er bænkeområdet i Tranehavegård, hvor i alt 52 ældre blev observeret. Det primære aktivitetsniveau observeret i alle tre arenaer har været stillesiddende med kun få gående personer (se figur 15).

Figur 15: Oversigt over aktivitetsniveau i de tre interventionsarenaer, angivet i procent (%)

Denne stillesiddende adfærd foregik primært i selskab med andre ældre, hvorfor der blev observeret en høj procentdel af social interaktion (se figur 16). De ældre mødtes således ofte ved bænkene, hvor de fik mulighed for at snakke, drikke en kop kaffe sammen samt nyde blomsterbedene og interagere med de forbigående naboer, hvorimod de to pavilloner ikke blev benyttet i observationsperioden.

Figur 16: Oversigt over social interaktion i de tre interventionsarenaer angivet i procent (%)

Ved at dykke dybere ned i de indsamlede data blev det også tydeligt, hvilke typer af aktiviteter de ældre primært foretog sig (se figur 17). Pavillonen i Tranehavegård blev benyttet af én person, som sad under halvtaget på bænken og drak te og hørte musik. I Engholmen Nord blev pavillonen ikke benyttet af nogen ældre i observationsperioden, men derimod blev de andre faciliteter i området benyttet, såsom havemøbler placeret på en terrasse. Bænkeområdet i Tranehavegård blev primært brugt til at sidde i på de nyrenoverede bænke og til at snakke med forbipasserende naboer.

Figur 17: Oversigt over primær aktivitet i de tre interventionsområder angivet i procent (%)

Socioøkologiske faktorer for brug af nærområdet

Med udgangspunkt i analyser af SOPARC data kombineret med CPAT data samt analyser af de 10 interviews med beboere er følgende afsnit en resultatoversigt, der med udgangspunkt i den socioøkologiske model fremhæver de faktorer, som har betydning for ældres brug af nærområdet.

Fysiske faktorer

Specifikke fysiske faktorer – det vil sige indretningen af det bebyggede miljø i nærområdet – som har betydning for ældres brug af nærområdet, er oplistet i det følgende.

Belægning af arealerne

En belægning, der tager hensyn til personer med funktionsnedsættelse og dens vedligeholdelse er vigtig for ældre personer. Ujævnheder, huller samt kantsten og grus kan være med til at forringe de ældres muligheder for at benytte faciliteter i nærområdet. Det kan f.eks. være adgangen til en pavillon placeret på en græsplæne, hvor der ikke er en planeret adgangssti, eller et smalt fortov med huller, så personer med rollator har svært ved at færdes der.

Skygge og læ

Læ fra vind og regn samt muligheder for skygge er væsentlige faktorer for især ældre mennesker, hvor vind- og vejrforholdene kan spille en stor rolle for deres beslutning om at gå udenfor.

Siddepladser

Forskellige siddemuligheder er vigtige, dels som sted for hvilepauser, og dels som socialt rum med mulighed for at mødes med venner og naboer.

Grøn natur

Ældre finder det væsentligt at have noget grøn natur at kigge på, men også at have muligheden for at plante og passe egne vækster, såsom blomster eller urtehave.

Tilgængelighed

Afstanden til forskellige udendørs områder har stor betydning for ældres brug. Faciliteter tæt på ældres indgang til deres hjem bliver brugt i højere grad end faciliteter længere væk. Korte afstande skaber større tilgængelighed og samtidig flere tilfældige interaktioner med naboer og bekendte, som med større sandsynlighed passerer området på deres færden fra hjemmet til deres forskellige destinationer. Derimod kan områder, der er længere væk, være forbundet med udfordringer og vanskeliggøre f.eks. medbringelse af kaffe og kage, der skal transporteres over længere afstande.

Sociale faktorer

Det er dog ikke tilstrækkeligt kun at sørge for god belægning og mulighed for skygge, læ, siddepladser og grøn natur for at fremme ældres brug af det bebyggede miljø. Det kræver også støtte af en række social-kulturelle faktorer, såsom socialt samvær og muligheder for selvorganisering.

Socialt samvær

De ældre tiltrækkes af muligheden for social interaktion. Dette har vist sig at være den største motivationsfaktor for brug af et nærområde. Nærområderne umiddelbart foran de ældres opgang til deres hjem giver god anledning til en uformel daglig kontakt med naboer og kræver derfor ikke en egentlig organisering.

Selvorganisering af aktiviteter

Derimod kræver de nærområder, som er placeret længere væk, en ekstra indsats i form af organisering af aktiviteter eller aftaler om at mødes og drikke kaffe sammen m.m. Der skal således være ressourcestærke frivillige beboere til at organisere disse møder og skabe et socialt rum i nærområdet.

Politiske faktorer

Disse sociokulturelle og fysiske faktorer kan yderligere understøttes via politiske initiativer i form af ansatte ressourcepersoner tilknyttet boligområdet samt en mangfoldig beboersammensætning.

Ressourcepersoner og beboersammensætning

For at fremme brugen af nærområder, der kræver lidt længere gåture, vil der være behov for finansielle ressourcer til professionelle, sociale viceværter eller øvrigt personale, som kan varetage organisering af aktiviteter eller understøtte beboerne i en selvorganisering af aktiviteter. Der vil også være behov for ressourcepersoner til at tage hånd om de allersvageste ældre, der har nedsat gangfunktion, så de kan tage del i de sociale aktiviteter i nærområdet. En mangfoldig beboersammensætning med ressourcestærke og funktionsdygtige ældre er befordrende for benyttelsen af nærområder og social aktivitet.

Individuelle faktorer

På det individuelle niveau er borgernes mulighed for medbestemmelse en vigtig faktor. Beboerne skal så vidt muligt inddrages i beslutningsprocesserne for indretningen og organiseringen af deres nærområde og have mulighed for at personliggøre deres nærområde ved f.eks. at dyrke forhaver og etablere mødesteder. Dette kan være med til at skabe en ejerskabsfølelse, som kan engagere og aktivere dem i deres nærområde.

OPMÆRKSOMHEDSPUNKTER

Vigtige faktorer for udviklingen af ældres nærområder

Analysen viser, at beskaffenheden og den organiserede brug af ældres nærområder spiller en stor rolle for deres muligheder for at indgå i sociale aktiviteter. Indrettes og organiseres brugen af nærområderne med fokus på både politiske, fysiske, sociale og individuelle faktorer, kan det anspore og understøtte et engageret, aktivt liv, hvor naboer mødes, stimulerer og hjælper hinanden. Det kræver fysiske steder for det sociale møde. Til dette formål har det vist sig, at forhaver med siddepladser og mulighed for dyrkning af blomster og planter er yderst velegnede. Skal mere afsidesliggende steder i nærområdet benyttes, vil det for de mest ressourcesvage grupper være nødvendigt, at der afsættes midler til personale, eller at boligforeningerne organiserer frivillige ressourcestærke ældre, som kan igangsætte og stå for aktiviteter i naboskabet.

Figur 18: Byggeworkshop med børn fra Fritidsklubben Rubinen, Sydhavnen. Sammen bygger vi en stor rød legeinstallation i Karens Minde Aksen.
Foto: Laura Winge

Bevæg byen – med børn

Af Bettina Lamm, Anne Wagner og Laura Winge

Forskningsprojektet “Bevæg byen – med børn” undersøger, hvad der sker, når vi designer byrum sammen med børn. I projektet udforsker vi, hvordan vi bedst inddrager børn i designprocessen, hvad der sker i koblingen mellem co-design og arkitektur, og hvordan co-design kan sætte retning for en byudvikling. Vi har i projektet undersøgt på tværs af skala og arbejdsfelter og set nærmere på forholdet mellem proces og produkt for at italesætte de berøringsflader, der opstår i samskabelsesprocessen.

“Bevæg byen – med børn” afsøgte disse spørgsmål gennem tre cases, hvor vi samarbejdede med børn om at designe og bygge installationer til socialt, legende ophold og bevægelse i to grønne uderum i Sydhavnen, København: Pios Plæne, der ligger imellem Ellebjerg Skole, et fritidshjem og et boligkvarter, samt Karens Minde Aksen, der flankeres af kulturhus og børneinstitutioner.

Vi har haft særligt fokus på de 11-13 årige – en aldersgruppe i grænselandet mellem barn og teenager. Lokalt samarbejdede vi med Ellebjerg Skole, Fritidsklubben Rubinen, Karens Minde Kulturhus, Børnekulturstedet Karens Minde, Områdefornyelsen Sydhavnen og mange andre.

Byrumseksperimenter og co-design

I “Bevæg byen – med børn” inviterede vi børn med ind i forskellige designaktiviteter. Med designmetoder som kortlægning, collage, model, 1:1-eksperimenter og leg udviklede vi sammen nye forestillinger om funktioner, oplevelser, stemninger og rum. Børn tilegnede sig arkitektfaglige redskaber og et sprog til at forme og udtrykke deres ideer. De enkelte workshops udgjorde selvstændige oplevelser og dialogrum, men var også udviklingstrin i et samlet forløb. Den designbaserede tilgang var også den måde, forskningsmæssig viden blev produceret på. Udgangspunktet for designbaseret praksisforskning er at indsigt skabes i processen igennem aktiv deltagelse.

Byggelegeplads i Karens Minde Aksen

Sammen med 20 børn fra Fritidsklubben Rubinen designede og byggede vi i sommeren 2016 en stor rød legeinstallation i Karens Minde Aksen. Målet var at teste forskellige design- og byggemetoder, at synliggøre børn i bydelen og at blive klogere på deres drømme og visioner. Processen havde fire faser:

1.Børn kortlagde områdets rumlige kvaliteter, deres yndlingssteder og hverdagsruter.

2.I visionscollager udforskede børn deres idéer til møblering og aktiviteter.

3.Med afsæt i collageidéer byggede børn og voksne en stor ‘legeinstallation’, der kombinerede forskellige former og funktioner.

4.Processen blev dokumenteret i en udstilling samt en film, hvor børn gav bud på, hvad et godt byrum er.

Den endelige installation forenede streetbasket, saftevandsbutik, hytte, port og springbræt forbundet af en gangsti og en samlende rød farve. Installationen spændte det grønne byrum ud med legende aktivitet og ‘satte en rød prik på kortet’, der signalerede, at børn bør indtænkes i planlægningen som aktive brugere af bydelen.

Figur 19: Ideer udvikles i collageworkshop.
Foto: Bettina Lamm

Figur 20: Børn og voksne bygger legeinstallation.
Foto: Laura Winge

Figur 21: Den røde farve binder de mange elementer sammen.
Foto: Bettina Lamm

Figur 22: Legeinstallationen indtages af områdets børn.
Foto: Bettina Lamm

Byrumsinstallationer på Pios Plæne

Sammen med elever fra 5a og 5b på Ellebjerg Skole opførte vi i foråret 2017 fem installationer på Pios Plæne. Igennem et halvt år afholdt vi 14 workshops i håndværk & design-timerne, hvor vi i fællesskab først designede og derefter byggede et nyt uderum. Workshopforløbet førte eleverne igennem en designproces fra analyse, over idéudvikling til design og byggeri. Processen omfattede kortlægning, collager, modeller, 1:1-eksperimenter, kollektiv mega-tegning, studietur, udstilling og dialog med interessenter. Selve byggeprocessen var tilrettelagt med Byggeselskabet Maj, og eleverne prøvede forskellige arbejdsstationer, materialer og værktøj. Deres tilstedeværelse på pladsen og aktive deltagelse i byggeprocessen blev en vigtig faktor i fortællingen om Pios Plæne som børnenes sted.

Figur 23 og 24: Byggeprocessen på Pios Plæne med elever fra Ellebjerg Skole.
Fotos (t.v.): Bettina Lamm, (t.h.): Laura Winge

Figur 25: Boksepavillon testes af med kæmpeboksehandsker.
Foto: Laura Winge

Figur 26: Klaver ved Københavnerbænk var et populært indslag på Pios Plæne.
Foto: Astrid B Rasmussen

Ud af processen opstod et socialt byrum et sted mellem leg, sport og hygge, der sammenflettede loungemøbler og bevægelseselementer til hverdagens ‘hænge-ud’-situationer. Vi opførte en boksepavillon, et tårn, to store net samt et klaver og en gruppe trædesten. Installationerne afspejlede de idéer og forhandlinger, der fandt sted i designprocessen. Boksepavillonen var inspireret af en boksering i byrummet Superkilen, smeltet sammen med ønsket om en dansepavillon med spejlkugle. Tårnmotivet dukkede op i alle workshops som et sted ‘højt oppe i træerne’, der gav sus i maven og skabte ly mod de voksnes verden. Det otte meter høje tårn fik en hule i toppen og en brandmandsstang til hurtig exit. De to net fungerede som både trampolin og gigantiske hængekøjer, hvorfra man kunne ligge og kigge op i de grønne trækroner.

Lokalt blev projektet kommunikeret gennem plakater, folder, logo og T-shirts, og processen blev dokumenteret via sociale medier, udstilling og film. Pios Plæne blev indviet ved en kæmpefest med sang, bokseturnering, rap-koncert og pizza.

Figur 27: Pios Plæne med de færdige installationer tårn, net og pavillon.
Foto: Laura Winge

Eksempler på oversættelser fra co-design proces til byggede installationer på Pios Plæne:

Figur 28: Ønsket om hængekøjer blev omsat til store net, hvor flere kunne ligge sammen. Efter børnenes udsagn i 2019 er det noget af det, de benytter mest.
Fotos: Laura Winge

Figur 29: De mange ønsker om et tårn, der var til stede i stort set alle workshops, blev bearbejdet i tegnede programmer, der beskrev, hvad et tårn skulle indeholde.
Foto: Laura Winge

Figur 30: Boksepavillonen opstod som en sammensmeltning af ønsket om en dansepavillon, et dæk og en boksering, som vi havde prøvet i Superkilen.
Fotos: Laura Winge

Figur 31: Oplevelsen af ‘sus i maven’ i Superkilen blev oversat til oplevelsen af ‘sus i maven’ på tårnets brandmandsstang.
Fotos: Laura Winge

Spil/leg-figurer i Karens Minde Aksen

I august 2017 skabte vi sammen med 15 børn fra Fritidsklubben Rubinen fem nye figurer til Karens Minde Aksen. I forløbet undersøgte vi, hvad en mere åben proces, hvor design, leg og byggeri skete parallelt, kunne give. Målet var at designe figurer og opfinde regler til leg med krop og bold. Processen havde fire faser:

1.1:1-papkassemodeller testede forskellige former og funktioner på plænen.

2.Med Molly Haslunds Spoon Ball testede vi boldspil med mega-grydeskeer og opfandt egne regler undervejs.

3.Vi byggede modeller af gamle brætspil. Spiluniverset inspirerede til design af figurer, forhindringsbaner og regelsæt.

4.Workshopideer blev omsat til fem figurer: en spejlstjerne, et vippebræt, en megaslangebøsse, en tennistotem og en serie forhindringsskiver. Design og byggeri skete i en løbende dialog om udformning, funktion og placering.

Figur 32: Eksperimenter med 1:1-papkassemodeller (t.v.) og test af Spoon Ball performance ved Molly Haslund (t.h.).
Fotos: Bettina Lamm

Figur 33: Modeller bygges ud af gamle brætspil. Fotos: Laura Winge

Figur 34: Design- og byggeproces på plænen. Fotos: Laura Winge

Figur 35: De færdige figurer i Karens Minde Aksen. T.v.: Vippebræt og spejlstjerne. T.h.: Forhindringsskiver og tennistotem. Fotos (t.v.): Laura Winge, (t.h.): Bettina Lamm

Den kollektive designproces

I projektet har materialer og workshopresultater givet børnene en stemme ind i designprocessen. De demokratiske designforhandlinger var en læreproces for både børn og voksne, hvor vi fra starten italesatte den forudsætning, at det i et kollektivt projekt med mange deltagere er nødvendigt med kompromisser og valg.

Vi har været åbne for de idéer, der opstod i processen. Samtidig har vi i praksis måttet bearbejde materialet for at kunne realisere de færdige installationer. De mange undersøgelser, modeller og tegninger skulle omsættes til løsninger, der indeholdt børnenes idéer, men også kunne bygges og overholde regler for legepladssikkerhed.

Idéer blev inddelt i ‘familier’ og kategorier, der blev fælles temaer for en videre designforhandling og udvælgelse. Her blev forskellige forslag smeltet sammen og principper udviklet for, hvad eksempelvis et tårn skulle indeholde, hvor mange oplevelser man kunne føje ind i en pavillon, eller hvordan man kan bruge en spejlstjerne.

Balancen mellem at imødekomme børns idéer og så håndtere en byggeproces med delafleveringer og materialebestillinger kan være en udfordring. En sådan proces kræver anerkendelse af, at designaktiviteter og kreativ formgivning er en arbejdsmetode, hvor modeller ikke er et mål i sig selv, men trin i en designdialog om udformningen af et byrum.

Et inkluderende sprog

I forløbet måtte vi justere sproget om projektets målsætning, så det inkluderede alle. Da vi i starten brugte det handlingsorienterede begreb ‘aktiverende uderum’, faldt flere elever fra og blev passive. Derfor tog vi en mere åben tilgang ved i stedet at spørge: “Hvad er et godt byrum?” Det gjorde det muligt at få de mere stille børn med ind i processen. Efterfølgende kunne vi se, at børnene i fællesskab havde designet byrum, der appellerede til både bevægelse og til at ‘hænge-ud’ med det legende og sociale element i centrum.

Køn og byrum

I projektet har vi valgt at se børnene ud fra, hvad de bød ind med, frem for deres sociokulturelle baggrund og køn. Derfor har vi ikke spurgt: “Hvad vil piger/drenge have?”, men snarere “Hvad er et sjovt byrum, og hvad drømmer du om i din by?” Vi har designet individuelt og i grupper og på tværs af køn. I præferencer var der lige så store forskelle piger imellem, som mellem piger og drenge. Der var piger, der ville have udfordrende ‘dødslandskaber’ og kickboksning, og piger, der foretrak ‘hængeud’-steder med lounge feeling, pavilloner, grønt og kunst. Der var drenge, der ville have hyggelige huler og trampoliner, og drenge, der foretrak steder til klatring, dans og slåskamp. Altså børn, der enten/eller og både/og ville have muligheder for ro med hygge og coolness, vildskab og udfordrende aktiviteter.

Aktivering og forankring

Efter færdiggørelsen af installationerne på Pios Plæne efterspurgte eleverne opfølgende aktiviteter som bokseturnering, picnic, huleklub mm. Men APENs forskningsdesign har begrænset muligheden for facilitering af aktivering, fordi de færdigbyggede byrum skulle friholdes for organiserede aktiviteter for ikke at påvirke den efterfølgende brugsevaluering. Med vores co-design-tilgang mener vi dog, at understøttelse og kultivering af en brugskultur er afgørende for at etablere et vedvarende engagement. Vi kan se, at når der har været organiserede aktiviteter på pladsen, så steg engagementet som for eksempel, da en lærer tog initiativ til bokseturneringer hver torsdag.

Medborgerskab og læring

I alle tre cases blev der skabt nye arbejdsfællesskaber gennem design- og byggeaktiviteterne. Tre år efter projektstart nævner eleverne fra Ellebjerg Skole netop fællesskabet som noget særligt:

“Det var en sej følelse. Hver gang man går forbi, får man følelsen af, at man er en del af Sydhavnen, fordi man har bygget det. Også hver gang man går forbi det med en, der ikke ved det, kan man lige sige så’n ‘hey, jeg har bygget det der’. Det var også hyggeligt at bygge det, man fik gode samarbejdsevner og en følelse af fællesskab.”

Det handler her om samarbejdet klassevis, men også om at arbejde på nye måder og med andre end dem, man plejer. Processen gav mulighed for at opleve kammeraterne i nye roller, og det var “sjovt at se sine venner på den måde.” Stoltheden over at have bidraget ses i, at børnene gerne viser installationerne frem for venner og familie, men også observerer, om andre bruger rummet:

“Det gør mig stolt, når jeg kommer med min søster, og hun leger der (...). Det gør mig også glad, når fremmede bruger stedet” og “Jeg er glad for, at folk prøver vores ting af. Og har det sjovt med at være der.”

Børnene udtrykker også en sensitivitet og opmærksomhed over for det at lave noget til det offentlige rum og til installationernes tilblivelse. Som en af eleverne udtrykker det:

“Når jeg nu i dag går forbi legepladser og bygninger, ved jeg, nogen har lavet det men bare ikke hvem. Men når jeg går forbi Pios Plæne, vækker det minder, jeg er stolt af, og en masse billeder dannes i mit hoved.”

At have bidraget til bydelen er noget, børnene er bevidste om. Her fremhæves det at være “en sydhavner” og stoltheden over at bidrage til “en god stemning i SV”. Workshopforløbene italesatte, indirekte og direkte, temaer som sameksistens, offentlighed, demokrati, det individuelle og det fælles. Designaktiviteter kan være med til at sætte disse temaer på skoleskemaet.

“Det var meget sjovt og hårdt på samme tid. Det var ikke en let opgave, men vi klarede det. Vi samarbejdede [alle], og sammen gjorde vi Sydhavnen til et bedre sted at være.”

Del af byens udvikling

“Bevæg byen – med børn” bidrog til en synliggørelse af bydelens børn som lokale borgere og aktive brugere af de grønne uderum. De tre cases indgik desuden i en serie byrumseksperimenter, der knyttede an til områdefornyelsens strategiske planlægning. Projekterne i Karens Minde Aksen blev en del af borgerinddragelsen i udformningen af en kommende skybrudsløsning. Pios Plæne-eksperimenterne bidrog direkte til udviklingen af en ny åben skolepark og understøttede fortællingen om, at et socialt og legende byrum er et aktiv for bydelen.

ANBEFALINGER

En af ambitionerne i projektet var at udvikle co-designmetoder og teste, hvordan designere, arkitekter og planlæggere bedst inddrager børn i en dialog om udformning af byens rum. I det følgende har vi formuleret syv faktorer af betydning for en god proces:

  Lokal forankring

Det er vigtigt at sikre lokal forankring og partnerskaber. Det kan være tidskrævende, men det styrker processen og skaber værdi for projektet at være i synergi med andre lokale initiativer.

  Facilitering og rammesætning

Dæk et bord: Organiser workshops, der appellerer til børn og skaber nysgerrighed. Skab et resultat, producer et produkt eller en handling, og virkeliggør dialogen. Hav en plan: Er rammerne robuste, kan improvisation og spontanitet spille med.

  Ligeværdigt møde

Co-design er et samarbejde mellem børn og professionelle. Mens arkitekten og designeren er ekspert i formgivning og samproduktion, så er børnene eksperter i at være børn med indsigt i deres lokalsamfund og hverdagsliv. Alle deltager ligeværdigt i designprocessen med afsæt i egne erfaringer og kompetencer. Det er i samarbejdet, at idéerne opstår.

  Tid og relationer

I co-design er det at designe sammen en relationsskabende proces. Skab et forløb, hvor samarbejdet, fælles sprog og kompetencer får tilstrækkelig tid til at udvikle sig. Tillid og et godt resultat kan ikke etableres på kun to møder.

  Æstetik

Børn går op i, at ting er flotte, smukke, spændende og seje. Det fysiske miljø er – ud over en ramme for aktivitet – en identitetsskabende faktor. Det er vigtigt at stille krav til æstetikken og være bevidst om, hvilke symboler, udtryk og signaler børnene er optaget af.

  Fælles værk

Se på, hvad børnene gør og bidrager med frem for at fokusere på deres sociale baggrund. Lad værket og produktionen være projektet og ikke børnene. Skab fælles mål og konkrete resultater. Dyrk arbejdsdisciplin og seriøsitet – og det sjove. Se designprocessens produkter som bidrag til en fælles proces, og ikke som individuelle ‘værker’.

  Synlighed

Lad processen og resultaterne være synlige både i byrummet og i lokale informationskanaler. Italesæt bydelen, og vær i dialog med den. Vis frem, del og invitér.

Figur 36: Børns aktive tilsdedeværelse på Pios Plæne gjorde dem synlige i bydelen.
Foto: Anne Wagner

Figur 37: De færdigbyggede installationer – tårn og pavillon – på Pios Plæne.
Foto: Agnete B. Rasmussen

Børns oplevelse og brug af Pios Plæne

Af Charlotte Skau Pawlowski, Tanja Schmidt og Jens Troelsen

At samskabe aktive byrum – en strategi for børns bevægelse i byen

De seneste tal fra Sundhedsstyrelsen viser, at kun 26% af de 11-15-årige lever op til Sundhedsstyrelsens anbefalinger om at være fysisk aktiv mindst 60 minutter dagligt ved moderat til høj intensitet. Byens indretning kan både passivisere og aktivere børn, alt efter hvordan de fysiske rammer er udformet. Børns bevægelsesadfærd er således i høj grad påvirket af, hvad byens rum muliggør og indbyder til.

Figur 38: Pios Plæne efter færdiggørelse. Foto: Charlotte Skau Pawlowski

Dette kapitel sætter fokus på, om skabelse af et byrum sammen med børn medvirker til, at børnene bruger rummet til aktive og sociale aktiviteter. Kapitlet er afgrænset til at belyse børns oplevelse og brug af udeområdet Pios Plæne, som er et af de to interventionsområder i projektets børnedel.

Dataindsamling

Analysen tager afsæt i et såkaldt ‘mixed methods undersøgelsesdesign’, dvs. anvendelse af flere forskellige forskningsmetoder. Konkret blev der samlet data ind ved hjælp af henholdsvis interviews, spørgeskemaer og systematiske observationer.

Til at belyse børns oplevelse af Pios Plæne efter intervention blev der i efteråret 2017 (3-4 mdr. efter færdiggørelsen af Pios Plæne) gennemført to gruppeinterviews med seks 12-13-årige børn i hver gruppe. Alle børn i interviewene deltog i samskabelsesprocessen og har således været med til at designe og bygge installationerne på Pios Plæne. Disse interviewdata blev kombineret med spørgeskemadata, hvor 102 10-13-årige børn havde svaret på spørgsmål om deres oplevelser og brug af plænen. 39 af de 102 børn, som deltog i spørgeskemaundersøgelsen, deltog ligeledes i samskabelsesprocessen. Spørgeskemadata blev ligeledes indsamlet i efteråret 2017.

Systematiske observationer blev brugt til at registrere børns brug af Pios Plæne. Vi benyttede observationsmetoden System for Observing Play and Recreation in Communities (SOPARC), der er et valideret og ofte brugt værktøj. Observationerne blev foretaget et år efter færdiggørelsen af plænen. Det foregik i en halvanden måneds periode i foråret 2018. Under observationerne blev der registreret antal ophold, varighed af opholdene på plænen, primære aktivitetstyper, fysisk aktivitetsniveau samt graden af sociale interaktioner. Pios Plæne blev observeret på fire forskellige dage (tre hverdage og en weekenddag) på fire specifikke tidspunkter på dagen (morgen, middag, eftermiddag, aften), svarende til i alt 16 observationer. Der blev ikke gennemført observationer på tidspunkter med regnvejr. Disse observationsdata blev i analysen kombineret med data fra spørgeskemaundersøgelsen og de to gruppeinterviews.

RESULTATER

De involverede børns oplevelser af Pios Plæne

Dette afsnit tager udgangspunkt i spørgeskema- og interviewdata for at give et indblik i de involverede børns oplevelse af Pios Plæne efter interventionen.

Et flertal af de adspurgte børn i spørgeskemaundersøgelsen syntes at have en positiv opfattelse af Pios Plæne efter interventionen, idet 60% var helt enig eller enig i, at det nye, som var blevet bygget, var blevet rigtig godt. Halvdelen (50%) var helt enig eller enig i, at der på plænen er mange forskellige aktivitetsmuligheder, og 48% var helt enig eller enig i, at aktivitetsmulighederne er sjove og spændende. Det var primært de yngste børn, der deltog i spørgeskemaundersøgelsen, som ytrede tilfredshed med Pios Plæne.

Figur 39: Oversigt over, hvad børnene syntes om Pios Plæne efter intervention baseret på spørgeskemadata, angivet i procent (%), N=102.

Spørger man et udsnit af de involverede børn, som har været med til at udvikle og bygge Pios Plæne, hvad de synes om det færdige resultat, var meningerne delte. Nogle var tilfredse og stolte over resultatet, mens andre påpegede forbedringspotentialer.

Dreng: Det er meget spændende, flot og anderledes.

Pige 1: Jeg synes, at det godt kunne have været lidt bedre.

Pige 2: Jeg synes, at det er kreativt, fordi at på de der hængekøjer der, har vi skrevet vores navne.

Pige 1: Jeg mener bare, at for eksempel tårnet – det er lidt slidt, og det kunne have haft en anden farve. Det er gult, og det er næsten samme farve som et træ og for eksempel de der hængekøjer, der er der rigtig mange hårde tråde. Og så kan man ikke sidde på den på en ordentlig måde.

En af grundene til, at nogle af børnene var mindre tilfredse med resultatet på Pios Plæne, synes at være, at de netop har været inddraget og med til at skabe stedet. Det har givet anledning til nogle ønsker og forhåbninger, hvor samskabelsesprocessen ikke nødvendigvis levner plads til, at alles ønsker opfyldes. Et eksempel på dette er netop pigen i ovenstående citat, der havde et ønske om, at tårnet havde fået en anden farve. En anden udfordring var, at nogle af børnene ønskede sig installationer, som på grund af legepladsregulativer ikke kunne lade sig gøre i praksis.

Pige: Altså der er sådan nogle net. Vi havde sagt, at vi gerne ville have net oppe i træerne, men de har hængt dem op i deres eget stykke træ, og de er 1 meter over jorden, og vi ville gerne havde dem fire-fem meter over jorden.

Et centralt fund i vores interviewdata var imidlertid, at børnene, fordi de havde deltaget i processen med at skabe Pios Plæne, i høj grad syntes at føle ejerskab til stedet efter interventionen, og at de var særligt opmærksomme på, hvordan andre behandler stedet.

Pige: Nu ved vi, hvor lang tid det tog [at lave], så det ville jo være ærgerligt, hvis det bare blev ødelagt.

Til stor skuffelse blandt børnene blev nogle af installationer udsat for hærværk, og der var blevet efterladt affald i tårnet.

Børns brug af Pios Plæne

Dette afsnit tager udgangspunkt i data fra spørgeskema, SOPARC observation samt interviews med henblik på at give et indblik i børns umiddelbare brug af Pios Plæne efter interventionen.

Spørgeskemadata viser, at 44% af de adspurgte børn brugte Pios Plæne i fritiden. En tredjedel (31%) brugte plænen en gang om ugen, 11% brugte den et par gange om ugen, og 2% brugte den hver dag. Det opsatte net syntes at være den mest brugte installation (22%), efterfulgt af tårnet (20%) og bokseringen (19%). De andre installationer, blandt andet et klaver, trædesten og en brandmandsstang i tårnet, syntes ikke at blive brugt i så høj grad blandt de adspurgte børn. 56% af de adspurgte børn svarede, at de ikke har brugt plænen i fritiden.

Ser vi på vores observationsdata, blev der sammenlagt observeret 36 børn på Pios Plæne i løbet af dataindsamlingen, hvoraf alle børnene blev vurderet til at være mellem 3 og 10 år. Langt hovedparten af de observerede børn (23, svarende til 64%) legede (se figur 40). Ligesom vores spørgeskemadata viser observationsdata, at de fleste børn legede i nettene (11), bokseringen (5) eller tårnet (3). Seks børn (17%) blev observeret siddende på plænen, enten på en bænk eller på nogle af de opførte installationer, og ét barn (2%) blev observeret gående rundt. Seks børn (17%) gjorde ikke decideret ophold på plænen, men passerede området gående.

Figur 40: Oversigt over aktivitetstyper på Pios Plæne efter intervention baseret på observationsdata, angivet i antal (N) og procent (%).

I forlængelse af den type aktivitet, børnene lavede på plænen, blev deres aktivitetsniveau også belyst. Seks børn (17%) var stillesiddende, 30 (83%) var i moderat intensitet, og ingen af børnene blev observeret i høj intensitet (se figur 41).

Figur 41: Oversigt over aktivitetsniveau på Pios Plæne efter intervention baseret på observationsdata, angivet i antal (N) og procent (%).

Børnene observeret på plænen var primært i selskab med andre børn, hvorfor der blev observeret en høj procentdel af social interaktion. Kun ét af de i alt 36 observerede børn opholdt sig alene på plænen.

I gruppeinterviewene med de 12-13-årige børn, som deltog i interventionen, svarede de fleste nej til spørgsmålet om, hvorvidt de brugte Pios Plæne, hvilket stemmer overens med vores observationsdata, som tyder på, at den primære målgruppe var de 3-10-årige. Flere af børnene fra gruppeinterviewene nævnte, at installationerne ikke appellerede til dem, at det ikke var et naturligt sted for dem at opholde sig i fritiden, eller at de prioriterede at lave andet i fritiden. Dog nævnte flere af børnene, at de, på grund af plænens placering ved skolen, gerne ville bruge stedet i frikvarteret, hvis det havde været tilladt.

Pige: Altså jeg går forbi det [Pios Plæne], når jeg har fri fra skole, men der går jeg for det meste bare videre.

Dreng: Hvis det var, at vi gerne måtte bruge det i frikvarteret, så tror jeg, vi ville bruge det, men i fritiden har vi ikke tid.

Utryghed ved at opholde sig på Pios Plæne var også en forklaring, som blev nævnt af flere af børnene på, hvorfor de ikke brugte stedet.

Pige: Jeg så en mand, som sad og drak øl der, og så gik jeg hurtig væk igen.

Det var andre brugere af plænen, som gjorde det utrygt for børnene at bruge stedet. Som pigen i ovenstående citat nævnte flere af børnene, at de var utrygge ved, at der sommetider sad nogen og drak øl på stedets bænke. Nogle børn henviste også til rygtet om, at en person til tider havde sovet i tårnet og havde sine ting liggende der, hvilket ligeledes havde skabt utryghed blandt børnene.

OPMÆRKSOMHEDSPUNKTER

Komplekst at samskabe aktive byrum til børn

Analysen viser, at det er muligt sammen med børn at indrette mindre byrum, som de vurderer gode og relevante for deres hverdag. 60% af de adspurgte børn i vores undersøgelse var helt enige eller enige i, at det nye, som var blevet bygget på Pios Plæne, var blevet rigtig godt. Det var primært de yngste børn, som ikke deltog i udviklingen af Pios Plæne, som ytrede tilfredshed med stedet. Tilmed var det også primært de yngre børn, som brugte plænen. At den gruppe børn, som deltog i udviklingen af Pios Plæne, ikke brugte stedet, kan skyldes, at børnene skabte et sted, som i højere grad appellerede til en anden målgruppe end dem selv. Oplevelse af utryghed ved stedet havde også for nogen mindsket lysten til brug. Brugen af plænen var også konkret reguleret af, at børnene ikke havde adgang til området i skoletiden. Faktorer, som rækker ud over samskabelsen, kan således have betydninger for, hvorvidt børn aktivt bruger byrummet. Resultaterne understreger dermed en kompleksitet, som gør det vanskeligt at pege på enkeltstående faktorer, som har betydning for børns bevægelsesadfærd i byens rum.

Forslag til yderligere læsning

Projektets protokol

Artikel

Pawlowski, C.S, Winge, L., Carroll, S., Schmidt, T., Wagner, A.M., Nørtoft, K.P.J., Lamm, B., Kural, R., Schipperijn, J., Troelsen, J. (2017) Move the Neighbourhood: study design of a community-based participatory public open space intervention in a Danish deprived neighbourhood to promote active living. I: BMC Public Health 17(1): 1.

Bevæg byen – med seniorer

Ph.d.-afhandling

Carroll, S. (2020) Co-designing Age-friendly Cities and Communities –Towards an Age-friendly Spatial Practice. Det Kongelige Danske Kunstakademis Skoler for Arkitektur, Design og Konservering.

Artikel

Carroll, S., Jespersen, A.P., Troelsen, J. (2019) Going along with older people: exploring age-friendly neighbourhood design through their lens. I: Journal of Housing and the Built Environment. https://doi.org/10.1007/s10901-019-09700-z

Ældres oplevelse og brug af nærområdet

Ph.d.-afhandling

Schmidt, T. (2019) Use of Neighbourhood open spaces by older adults in disadvantaged communities –A mixed methods study. University of Southern Denmark

Artikler

Schmidt, T., Kerr, J., Kestens, Y., Schipperijn, J. (2018) Challenges in using wearable GPS devices in low-income older adults: Can map-based interviews help with assessments of mobility? I: Translational Behavioral Medicine 9 (1): 99–109. https://doi.org/10.1093/tbm/iby009

Schmidt, T., Kerr, J., Schipperijn, J. (2019) Associations between Neighborhood Open Space features and Walking and Social Interaction in Older Adults – a mixed methods study. I: Geriatrics 4 (3): 41. https://doi.org/10.3390/geriatrics4030041 https://doi.org/10.3390/geria-trics4030041 https://doi.org/10.3390/geriatrics4030041

Schmidt, T., Pawlowski, C., Kerr, J., Schipperijn J. (2020) Investigating the WHAT and WHY on older adults’ use of neighborhood open spaces following an environmental intervention. I: Translational Behavioral Medicine, ibaa004, https://doi.org/10.1093/tbm/ibaa004

Bevæg byen – med børn

Artikler

Lamm, B., Wagner, A.M., Winge, L. (2020) Bevæg byen! – Med børn: Co-design og byrumseksperimenter som redskab til udvikling af byens rum. I: Gentænk Byen, Center for Strategisk Byforskning

Winge, L., Lamm, B. (2019) Making the red dot on the map: bringing children’s perspectives to the city planning agenda through visible co-design actions in public spaces. I: Cities & Health, 3 (1-2)

Wagner, A.M., Lamm, B., Winge, L. (2019) Move the Neighbourhood with children: Learning by co-designing urban environments. I: Charette –Journal of the Association of Architectural Educators, 5 (2)

Wagner, A.M. Winge, L. Lamm, B. (2018) Playful impact? Co-design as spatial discourse, i: Impact by Designing, KU Leuven, Faculty of Architecture, Brussels

Formidling

KU Projektside www: https://ign.ku.dk/english/move-the-neighbourhood/
Instagram: #bevægbyenmedbørn og #bevægbyen

Film Bevæg byen! – Med børn – Karens Minde: https://vimeo.com/182940447

Film Bevæg byen! – Med børn – Pios Plæne: https://vimeo.com/290970885

Børns oplevelse og brug af Pios Plæne

Artikel

Pawlowski, C.S., Schmidt, T., Nielsen, J.V., Troelsen, J., Schipperijn, J. (2019) Will the children use it? – A RE-AIM evaluation of a local public open space intervention involving children from a deprived neighbourhood. I: Evaluation and Programme Planning. Volume 77, December 2019, 101706.